Tidigare:
-Är stenen en portal? -Simmons är på en annan planet.
-Vilket betyder... -...att hon finns där ute.
Vi ska bygga upp Hydra igen.
-Hur kommer du in? -Från botten. Jag snor en last vapen.
-Jag fattar att du skapar ett liv... -Ja, så håll dig borta. Snälla.
Jag har skapat en grupp, ATCU, som ska neutralisera dessa utomjordingar.
-Följ med oss. Vi kan beskydda dig. -Mitt liv är raserat.
Han rör sig norrut! Använd dödligt våld om det behövs!
-Skynda på! -Jag ser hans spår!
Där.
Han kommer undan!
Stopp!
Retirera!
Grupp 2 kan försöka ta honom! Ring upp henne!
Säg att vi tappat bort honom och att sätta in alla.
Simmons slapp sitta i karantän.
-Vad är det vi måste ta hänsyn till? -Hon var på en annan planet.
En annan atmosfär, annan syresättning och mikrogravitation.
Hela hennes kropp är i oordning. Blodomlopp, innerörat, andningen...
Hon lider av oxidativ stress, D-vitamin- brist, irriterade andningsorgan...
-Nämnde hon nåt om liv? -Viss flora, ingen fauna.
-Hon sa att hon blev jagad. -Av vad?
-Det vet hon kanske inte själv. -Tänk att gå igenom det ensam.
Tack vare den här killen är det över.
Kolla hennes fysiska tillstånd. Jag ber dr Garner prata med henne.
Men pressa henne inte. Hon pratar när hon är redo för det.
Lincoln är i knipa. ATCU letar över hela landet.
FBI, inrikessäkerhetsdepartementet och polisen har fått information.
-ATCU låter desperata. -Han behöver hjälp.
-Han ville inte ha vår hjälp. -Han förtjänar inte att jagas.
-Och en arg jätte vill döda honom. -Så vi måste ta in honom. Nu.
Vi vet inte var han är, han svarar inte på mina meddelanden. Vad är det?
-Vill du berätta? -Vad är det ingen av er vill säga?
Vi vet hur vi kan hitta honom.
-Det är jag, Lincoln. -Hur fick du tag på det här numret?
Det kvittar. Du måste ta dig i säkerhet.
-Jag har precis köpt telefonen. -Ja, på 71st och Binford.
-Vet ni var jag är? -Ja, och jag vill prata med dig...
Lyssna på mig, bara. ATCU har skickat ut ditt foto till polisen, överallt.
De ska gripa dig. Vi kommer och hämtar dig. Lincoln?
Du går inte förrän hon har sagt sitt.
-Han måste ha förstört sändaren. -Ja, för han gillade den inte.
-Nu kan vi inte ta in honom. -Han är redan rädd och paranoid.
-Det hade gjort det ännu värre. -Men han hade varit säker!
Slappna av nu. Vi löser det här.
Han bör vara här. Vi har jobbat ihop.
Han har Hydra-kontakter i Storbritannien och här.
-Där är han. -Du tar täten.
-Spud! -Richy! Minsann!
-Snyggt fjun! Gina - Spud. -Hej.
-För snygg för en sån som du. -Vi är affärskumpaner.
Kom hit!
-Jag tar första rundan. -Schyst!
-Richy säger att du... -Vänta nu!
Först dricker vi, sen pratar vi.
Hallå! Tre öl.
För ni är ju inte redan svårbegripliga.
Det var helruttet! Vi satt i bilen i evigheter!
Vi hade 50 kilo kogmiumstål från svarta marknaden och på radion...
...spelades "Love Bites" och den här snubben grinade och snorade...
Lägg av! - Min fästmö hade precis dragit. Jag var helt förkrossad.
Han darrar varje gång han hör den.
-Du spelade den jämt, din mupp. -Ja, det gjorde jag.
Det var en klassisk resa.
Ja, han är en mupp, men vi måste börja snacka innan han däckar.
-Vill ni bli av med nåt? -Vapen. Högteknologiska och kraftiga.
Vi behöver köpare med djupa fickor och onda avsikter.
Du får givetvis hittelön.
De jag känner litar inte på folk.
-Vill de ha ett rekommendationsbrev? -Att jag går i god för er duger inte.
-Ska jag köpa mig in? -Nej, du ska slå dig in.
Är du den siste som står på fötterna får du ett möte.
Låter kul.
Den misstänkte anses farlig och är eftersökt av både FBI och ATCU.
-Det här blev just riktigt illa. -De har offentliggjort det.
Ta inte kontakt med mannen.
Det verkar bli ännu en blöt dag, med risk för åska de närmaste timmarna.
I morgon är det risk för nederbörd.
En misstänkt har identifierats efter terrorattacken på ett sjukhus-
-med tre döda och många skadade.
Har ni någon information om mannen på bilden, var god kontakta polisen.
-Hör du! Du är han. -Jag vet inte vad du pratar om.
Jag såg dig! Jag vet vad du är.
Du har ingen aning.
Övervaka polisens kommunikation.
-Vi kan ju leta själva. -Nej, ATCU jagar alla med krafter.
-Jag är inte rädd för dem. -De är rädda för dig, och farliga.
-Får jag tala fritt? -Har jag nåt val?
Jag hade fått in honom om ni inte hade satt in sändaren.
-Varför fick jag inte veta det? -Vi tyckte att du var lite för nära.
Du bad mig sätta ihop ett team. Jag förväntade mig inte...
Jag förväntade mig inte en global epidemi eller ATCU:s Inhumans-jakt.
Jag ville ha ett team för att före- bygga problemet, men det gick inte.
-Jag skannar poliskanalerna. -Tack.
Du identifierade Rosalind Prices foto. Skaffa hennes nummer.
Jag acklimatiserar mig fortfarande till den lägre gravitationen.
-Vilken härlig syn...! -Att se labbet kan vara bra.
-Är det den? -Det var portalen, nu är det sten.
Jag har gjort alla undersökningar, och du behöver inte vara orolig.
-Mår du bra? -Ja.
Det är Hunter, han jagar Ward.
-Hälsa. -Det kan du ge dig på.
Titta här. Exakt som du lämnade det. Inte ens en post-it-lapp har flyttats...
Vad är det?
Jag är inte van vid så här många distraktioner.
Nej, du hade väl mycket att ta in. Utomjordiskt material och prover...
-Min fruktan vann över nyfikenheten. -Ja, naturligtvis. Förlåt.
-Det är faktiskt lite mycket. -Ska jag hämta Bobbi?
Nej, jag är bara lite desorienterad på grund av oxidativ stress.
-Okej. Jag följer dig till ditt rum. -Du är väl inte för besviken?
Nej, tvärtom. Du självdiagnostiserar. Det tyder på att du blir bättre.
-Hur mår hon nu? -Hon var ju i ett annat solsystem.
Ni verkar ha roligare där än vi har.
-Säkert... Varför låter du bakfull? -För att jag är bakfull.
Det finns inget annat att göra här än att dricka. Plan, tåg och bilar.
-Jag jobbar på, inga spår av Ward. -Så du gör inget dumt?
Inte än. Men ett tåg går snart, och jag måste hoppa på.
Lycka till. Dö inte.
Det skulle vara av leda, då.
-Du ljög för henne. -Knappt. Och hon vet det.
Det funkar för oss, för tillfället. Du vet hur komplicerat sånt kan vara.
Särskilt inom vårt område. Jag och Bob. Du och Andrew.
Litar du på Spud?
Han är psykopat. Jag har sett honom bita näsan av en kille.
Men han kommer att få in oss.
Vi har ett vad på gång på HK, om vad som hände mellan dig och doktorn.
Jag tror att du stack, för att du inte orkade med allt prat.
Ja, jag gillar inte prat.
Vi slåss. Det är vår väg till Ward, så du måste vinna.
-Menar du att jag inte kan vinna? -Nej, men jag vet att jag kan.
Om de ser en liten asiatisk brud spöa en kille kommer ryktet att gå...
-...och kanske nå högre upp. -Jag förstår vad du menar.
Du är bara sugen på att spöa folk efter din paus.
Jag förlorar sällan när jag är nykter, vilket jag tänker vara.
Och jag tål stryk, i värsta fall får jag vänta tills den andre tröttnar.
Hur mycket satsade du på att jag lämnade Andrew?
En ansenlig summa.
Tja... Du förlorade.
-Hej. Har du druckit? -Jag ville.
Men jag ringde dig i stället. Du är den ende jag litar på.
Hoppa in.
-Jag åkte långt för att skjutsa dig. -Ja, jag betalar på hemvägen.
-Du sov hela vägen. -Jag var helt utmattad.
Jag hoppades få höra varför.
Du ringde inte för att jag skulle hjälpa dig att låta bli att dricka.
Lincoln... Vad är det som pågår?
Jag har lite problem.
-Du är då väldigt detaljerad. -Du vill inte veta.
Det är ett missförstånd. Jag lovar att jag inte har gjort nåt.
Okej. Det var allt jag behövde höra.
Jag känner dig. Berätta vad du behöver, bara.
Jag hoppades få köpa din bil. Jag vet att det är mycket begärt...
-Jag betalar kontant. -Okej.
-John, jag vet inte vad jag ska säga. -Du hjälper mig. Det är en skrothög.
Jag lagar lite middag. Sov lite eller ta en dusch.
Mitt hem är ditt hem. Det ordnar sig.
Utomjording eftersöks
Han har inte bara försvunnit. Eller? Det kan han väl inte?
Nej, el är hans grej. Han dyker upp.
Han har ingenstans att gömma sig.
Det hoppas jag. Vi måste börja göra resultat.
Ni har ett samtal, miss Price. Det är Vita huset.
Släng upp det på min skärm.
-Coulson... -Säg Phil.
-Men jag kan inte säga "presidenten". -Du är inte den enda med kontakter.
Min är en satellitkanal, som de snart upptäcker, så jag ska skynda mig.
Du för väsen, och jag känner mig lite förolämpad. Du ber alla om hjälp.
FBI, polisen och nu allmänheten. Alla utom dem som faktiskt vet nåt.
-Er, menar du. -Precis. Jag tycker att vi ska träffas.
-Bara vi två, på neutral mark. -Ursäktar du mig ett ögonblick?
Vi har hittat Lincoln Campbell i en lägenhet utanför Chicago.
Du vet vad du ska göra.
Okej, vi kan träffas. Vi har nog mycket att prata om.
-Jag kan inte fatta att du är här. -Skye... Daisy, förlåt.
Presenten har flera syften. Den är fin och en påminnelse.
Kalla mig vad du vill. Jag måste gå snart, jag kollar poliskommunikation.
Ledsen att jag inte kommit tidigare. Jag har mycket att göra, bara.
-Och jag har sovit. -Bra. Gör det du måste.
Vi behöver dig.
Jag vet att du inte vill prata om vad som hände än, men jag finns här.
Just nu vill jag hellre lyssna.
-Sprider sig terrigenet? -Liksom paranoian.
Ingen fantastisk utsikt, direkt. Letar du efter nåt?
Nej, det är bara svårt att slappna av.
Jag vet.
-Är allt bra? -Varför skulle det inte vara det?
Jag kanske tar en dusch ändå.
Vad är det, John?
-Rör mig inte. De kommer snart. -Vart har du ringt?
Till numret från tv. De sa att du är farlig, att du dödar folk!
Jag har aldrig dödat nån! Jag svär!
-Du sa ju att du känner mig. -Jag vet inte ens vad du är.
De säger att du är utomjording. Stanna där! De är här när som helst!
Jag lämnar pengarna och tar bilen.
-Stanna! -Ur vägen!
Förlåt att jag drog in dig i det här.
Nej, nej, nej... John!
Kom igen, John!
-Mår du verkligen bra? -Jag tror det.
Det är bara det att... Vissa saker är svåra att prata om.
-Jag är hemskt ledsen... -Nej, ta det.
-Daisy? -Jag visste inget om sändaren...
Tänk inte på det nu. Jag behöver hjälp.
Han är inte här.
-Lincoln väntar på oss. -ATCU får inte veta att vi har honom.
-Fast han precis dödade en kille. -En olyckshändelse.
Vi löser det när vi fått hit honom.
-Det är säkrare om Mack sköter det. -Ja, men han följer bara med mig.
-Det är ditt beslut. -Vart ska du?
Till stranden.
-Jag vill så gärna ut på fältet. -Rehab är antitesen till spänning.
Det vet jag, men det är värt det. Som du hör kan jag säga "antites".
-Har du kollat till Simmons? -Ja, hon är lite...
...kylig. Jag vet inte vad jag ska göra.
-Vad sa du till mig hela tiden? -Ha tålamod. Jag vet.
Men det är labbet... Det är designat efter hennes specifikationer.
Men nu...
Det kanske påminner henne om förr.
-Och all tid hon har förlorat. -Ja. Det tänkte jag inte på.
Glöm allt hon brydde sig om förr. Ge henne nåt att se fram emot.
-Börja om. -Ja.
Ja, du kanske har rätt. Tack.
Jag blev förvånad när du ringde. Jag är här uppe.
Där fick du mig, ursäkta. Jag uppskattar att du tog dig tid.
Jag fick en ursäkt att ta en biltur.
-Har hon ett namn? -Det är bara en bil.
Och det är en han.
-Sist vi sågs tog du hand om mig. -Jag fattar.
-Har du nåt annat i rockärmen? -Jag fattar faktiskt.
-Jag är knappast den första. -Jo. Det är ganska nytt.
-Ledsen. Det måste vara jobbigt. -Det är inte därför vi är här.
Du hanterar det här helt fel. Det är inte smart att orsaka panik.
Det kan gå illa väldigt snabbt.
Hallå! Backa!
Vi har en vinnare! Just det!
Han är färdig, ta ut honom! Näste man på tur!
Andas han?
Där.
-Är det lugnt? -Tänk inte på mig.
Richy är här. Vi kan köra i gång.
Vem är den lycklige, då?
-Vad fasen håller du på med? -Får tyst på dig en gång för alla.
Skämtar du?
-Jag trodde att vi var kompisar! -Då trodde du fel!
Finns det några regler?
Nix.
-Jag trodde att vi hade kul! -Jag skrattade inte!
Inte ens inombords?
-Tjena... Jag bjuder på ett glas. -Jag är inte törstig.
Vi försöker igen. Ett glas?
Och igen: nej.
Kom igen.
Jag lovar att det blir kul.
Kom igen!
Jaha... Vem börjar?
Jag ska göra dig en tjänst och inte berätta att en liten asiatisk brud-
-spöade skiten ur dig.
Är du inte trött än?
Det var liksom min taktik.
-Tänker nån stoppa matchen? -Varför då? Han andas inte.
Min byrå finns för att din imploderade.
Vi kom tillbaka med lägre profil.
Det är problemet, ingen vet att ni finns. Men folk måste vara trygga.
Känner sig folk trygga när ni jagar utomjordingar?
-Du vet inte vad du har att göra med. -Men det gör du?
Det är därför jag vill be dig att låta oss ta in Lincoln.
-Om ni gör det kan folk fara illa. -Kanske det, men tyvärr...
Det kan jag inte gå med på.
Kusten är klar.
Det är jag.
Vilken jäkla dag du har.
Jag... Jag dödade honom.
John har räddat mitt liv mer än en gång.
Och nu... Jag kunde inte återuppliva honom.
Allt de säger om mig stämmer.
-Han är extremt farlig. -Inte hos oss.
Vi ska inte slakta honom, vi är inte Hydra.
Så säger du nu. Varför är han viktig?
Menar du allvar? Han kan få ett flygplan att störta.
Jag har en annan teori. Presidenten höll ett tal om sin nya organisation.
Det sätter press på dig att visa upp resultat.
Du har inte fel. Och det är därför jag tar in honom.
Men vad gör vi här, Phil? Ska vi titta på solnedgången?
Vad vill du ha, om inte en deal?
Du har ett äss på hand, och jag är trött på att vänta på det.
Du har bilder från sjukhuset. Du har en bild du valde att inte visa på tv.
Ett vackert ansikte. Varken namn, födelseattest eller personnummer.
Hon är en av dem. Och hon jobbar för dig, eller hur?
-Hur får jag dig att hålla tyst? -Du vet vad jag vill ha.
Visst, du är farlig, jag är farlig. Men du är inte sån.
-Du har fel. -Jag känner dig och du...
Mannen som dödade sin egen vän. Som måste räddas från sig själv.
Det är jag. Det är sån jag är.
När jag träffade dig gav du mig hopp och en hemvist i världen.
Och se vad som hände. Om allt runt mig rasar, är det jag som bär skulden.
Sluta! Du ser det inte, men det gör jag.
Du är ämnad att hjälpa människor. Du kan göra det ihop med oss.
-Som på sjukhuset, rädda liv. -Den delen av mitt liv är över.
Nej, det vilar ingen förbannelse över dig. Du är inget hemskt odjur.
Det vet jag...eftersom du lärde mig att jag inte är det.
Du övertygade mig om att jag hade ett syfte.
Att mitt liv kanske inte var över, utan precis hade börjat.
-Låt mig göra samma sak för dig. -Du ödslar tid på att bry dig om mig.
Jag kan inte hjälpa det.
Jag följer med dig. Jag vill inte vara med i S.H.I.E.L.D., men med dig.
Vi får fundera ut det tillsammans.
-Är flyktfarkosten på väg? -Det har blivit ändrade planer.
Det är Coulsons order. Vi lämnar över honom till ATCU.
-Ring Coulson! -Han förklarar sen.
-Du är säker. Vi ska observera... -Det här är helt galet!
-Han hade inget val, sa han. -Grip honom.
Han rör på sig. Stäng av gatorna!
-Ska vi följa efter honom? -Nej.
En fågel i handen... Vi tar henne.
-Vad fasen tror du att du gör? -Tror du att du kan stoppa mig?
-Vet du vad jag kan göra? -Ja, så jag har tre krypskyttar redo.
Hur långt når dina krafter? Hur bra är de?
Bra.
-Säg åt dem att dra sig tillbaka. -Nej, jag har försäkrat...
Tar du in mina agenter startar du ett krig. Då krossar jag din byrå.
Ta det inte personligt. Jag måste visa resultat.
Och om jag kan erbjuda nåt bättre, då?
Uppfattat.
Det är visst er turdag. - Vi är klara. Vi sticker.
Jag tänkte att det vore bra för dig att komma ut, till ett lugnt ställe.
-Var är alla? -Ingenting får störa dig.
Mr Fitz, vad trevligt att se er. Ert bord är här borta.
Vinet är en gåva från oss. Den här unge mannen är mycket envis.
Vi har haft reservationen i flera månader. Fint att ni äntligen kom.
-Behöll du bokningen? -Det är ingen stor grej.
När du tog med mig ut efter sjukhuset kände jag mig som en människa igen.
-Du klagade hela kvällen. -Okej, en dålig människa, då.
-Jag kan inte tacka dig nog. -Det är en fin restaurang, eller hur?
Ja. Men för mer än det.
För att du hittade mig.
Vad skulle jag annars ha gjort?
-Jag vet inte vad jag ska säga. -Du behöver inte säga nåt.
-Har ni bestämt er? -Det är så mycket att välja på...
Det här kanske hjälper.
Ska jag utbringa en skål?
Vad är det?
-Kan vi få två minuter? -Givetvis.
Förlåt...
-Förklara. -Det var inget lätt beslut.
-Att lämna över Lincoln? -Jag var tvungen att välja.
-Mellan honom och mig... -De har en bild på dig.
Hur övertalade du dem att inte ta in mig?
Jag erbjöd dem nåt lika värdefullt. Mig, min expertis.
-Så nu samarbetar vi med dem? -Jag tänker inte bråka mer.
Det är slöseri med resurser. Jag gick emot en annan del av S.H.I.E.L.D.
Vi vet vad vi gör. Vi kan lära dem.
De är svåra att lita på.
-Jag sa inte att jag litar på dem. -Bra. För vi vet inte vad de vill.
Det är noterat.
-Jag vet att det är personligt. -Har Mack sagt vad han hörde?
Vad skulle det vara?
-Det är Rosalind. -Så ni använder förnamn?
Jag ska lämna dig i fred.
-Förvånande att du redan hör av dig. -Jag kollar att det är rätt nummer.
-Är du okej? -Jag har mått bättre.
Tack för att du inte sa nåt.
Jag kan behöva lite uppbackning.
-Nu får vi se vad du kan. -Okej.
-Det är inte lätt att fixa ett möte. -Chefen vill inte ha det lätt.
-Men han gillar dugliga människor. -Han låter intressant.
Jag ser fram emot att träffa honom en dag.
Simmons?
Varför tittar du på det?
-Jag försöker förstå. -Det ger inget.
Den kan vara aktiv. Utomjordiska metaller är annorlunda, vi vet inte.
Jo, det gör vi. Du är säker nu. Portalen öppnar sig inte igen.
Det måste den.
Jag måste tillbaka.
Översättning: Arnar Jonsson www.btistudios.com